NÄR RAY TRÄFFADE HELEN
Grattis på födelsedan, Helen.
Nästa.
- Vad gjorde ni i Peru? - Försäkringsfotarbete, men...
- Vem skrattar denna morgon? - Han gör det.
- Vem är han? - Han.
Till mig? Svarta rosor är i regel en förbannelse.
- Sörjer nån denna morgon? - Vi gör det.
Nu... mer... tack.
- Var det allt? - Det är alltid allt.
Halvtomt?
- Halvfullt. - Jag förstår.
Så jag är här, men är inte här.
Damen, det är tidigt. Okej?
Förlåt. När passar det dig då? Vad sägs om för sent?
Är för sent bra nog för dig?
Vad sägs om det?
Ja?
Jag söker American Signature Bank. Vet du...
Du är på Sunset Street. Det ligger på Sunrise.
Jag letade för dåligt. Tack.
En till då. För att snygga till det.
- Är den där kvinnan okej? - För vad?
- Den sista. - Bara så där? Slutar allt?
Vem vet?
- Vad är du rädd för? - Att nån ska bli skadad.
- Du är rar. - Knappast.
Och snäll.
Det är sommar. Försök att le.
Krona och jag kommer inte tillbaka. Klave... inget lämnas kvar.
Svartsjuka män hittar alltid mer...
...än de föreställde sig.
- Är du okej? - Jag har alltid trott det.
En till pappa.
- Behöver du skjuts? - Skjuts?
Nej.
- Jag trodde att jag åt kyckling. - Alla äter det. Det är problemet.
- Vad har jag, tror du? - Jag tror att du överlever.
- När slutar du, Rose? - Aldrig. 97 timmar förra veckan.
Jag föddes på sjukhuset och kommer att dö här.
Vill du komma hem till mig först? Ny vattensäng.
Tryck där.-Fånga!
- Du måste se vattensängen. - Jag överväger det.
Den är fantastisk. Den har lampor, snurrar, vibrerar.
Snurrar, va?
Ja, hela varvet runt.
- Intresserad? - Jag är fängslad.
- Raymond O'Callahan? - Ja.
Röntgen visade inget. Blodproverna säger mer.
Hör du inget på en vecka är du okej.
Inom 24 timmar är det allvarligt.
Tack för att du kom, Harve.
- Vad sa doktorn? - De tog blod.
- Din egen läkare? - Jag har ingen egen läkare.
Det här var inte lätt att fixa.
Inte lätt. För det jag har är extremt svårt.
- Men du är en stor del av det, Ray. - Jag gjorde det du sa åt mig.
- Spy ner en tullare? - Jag är sjuk.
Nej, låt mig förklara "sjuk". Chefen vill döda min karriär.
Men jag måste ignorera det problemet och be honom ringa sina tullarvänner.
För dig, Ray. Så gör mig en tjänst...
- Gå och dö. - Jag fixade det du ville ha.
Nej, nu har jag bara strul.
En helvetisk värdetransportkrasch. Min försäkring, min kund.
Chefen skiter i det ärendet. Han vill bara se blod-mitt.
Ändå måste jag krypa. För dig.
Hör du det där?
Hör det. För du är där till slut, Ray.
Absoluta botten.
Ginger och jag är slut. Jag är det absolut.
Och bara så du vet: jag rörde henne inte en enda gång när ni var ihop.
- Är det så det görs? - Se mig i ögonen och säg det.
Annars har jag vice vd-problem.
För att fixa dem låg jag med min operativa chef.
En anständig änka.
Och jag beklagar det inte. Jag ångrar det inte.
Så görs det.
- Låt mig ta den här, Harve. - Visst, jag tar nästa.
Din helvetiska värdetransportkrasch. Fotarbetet.
- Är du så groggy? - Inte lömsk nog?
Jag har slitit för dig i 50 år, Ray.
- Så du kunde bli nåt. En mästare. - Fast det blev jag inte.
För ett halvt liv sen, Ray. Och du lider fortfarande.
Skapa din egen tur. Eller bli korsfäst.
Allvarligt.
- Vi kan inte bara ge er pengar. - Jag ska betala, jag lovar.
Med belånade tillgångar och ingen inkomst? Jag beklagar, mrs Wilder.
Jag är inte "mrs Wilder" längre. Jag vet inte hur man ändrar tillbaka.
Alla i min släkt är döda och alla deras skulder kommer till mig.
Och jag behöver bara lite pengar för en kort tid.
- Grattis på födelsedan, mr Loomis. - Tack, Harold.
- Fick du födelsedagstårta? - Det är chokladkaka.
- Jättegod. - Tack.
- Jag trodde att ni gör det här. - Ursäkta, vad gör vi?
Ni ger pengar till folk med pengaproblem.
Jag beklagar era umbäranden. Men ni måste ansöka skriftligt.
Jag vill inte ha din sympati. Och jag gråter inte. Gör du?
Hallå?
Stillahavsflottans mästare 1976
Det här är Empiresjukhuset. Talar jag med Raymond O'Callahan?
- Ringer jag olägligt? - Doktorn sa att ett tidigt samtal...
- Vad heter doktorn? - Jag minns inte vad hon hette.
Men ni ringer mig.
Ja, vi ringer er. Vi måste boka in en tid. Det är allvarligt.
- Ja? - Ray...
- Harve? - Var tyst och lyssna.
- Hur mår du? - Upptagen?
- De ringde nyss... - Lyssnar du? Funkar du bra?
- Bättre än nånsin. Räcker det? - Ja då.
- Jag är klar, Harve. - Jag behöver sanningen.
- Sanningen är viktig. - Pyntad och klar, Harve.
Sanningen är att vi kommer till världen lika osynliga-
-som luften vi andas.
- Som kärleken inombords. - Är du kvar, Harve?
- Lyssna, du måste... - Ja?
Joan?
Åk till Federal och Garden. Fråga efter Dukes, ett kräk.
Knacka dörr, grundrapport på fredag.
- Jabb, krok, fint, krok. - Ray. Vi är kvitt-för evigt.
Jag heter Mary McCloud.
Jag är ensam i ett liv med så många människor.
Inga anhöriga eller riktiga vänner.
Efter många dåliga dagar borde jag vara redo för en bra.
Tycker du inte det?
Snälla, lämna mig där du hittade mig. Du behöver inte säga nåt till nån.
Ta för dig av allt jag har.
Min gåva till dig. Vem du än är.
Här i Garden District kraschade i går kväll en värdetransport-
- och 250 000 dollar spreds ut över området.
Levit, få in de två töntarna bakom avspärrningen.
Och håll alla där borta. Nu!
Inspektör Dukes? Jag är från Mutual Insurance.
Det här är en brottsplats, tönt. Ställ dig där borta. Stå där.
Jag vill ha tre man längre ner. Två man i korsningen...
- Vi fick bara två. De hade inte fler. - De jävla idioterna!
- Legitimation, - Jag såg precis...
Hindra inte polisens arbete. Minsta tjafs och du tas om hand. Hårt.
- Jo, men jag såg... - Så prata inte. Legitimation.
Hemsk bild. Rapportera dina rörelser till Brank.
Var exakt. Ta dig inte åt bältet. Då blir du skjuten.
Böh!
Det kanske låter som en buss, men jag sitter på ett plan.
- Hallå! - Gå tillbaka och sätt er.
- Nej, jag vill kliva av. - Nästa stopp: Kirkland County.
- Vill du prata med de där? - Vilka?
- De på trottoaren. - De stör ingen. Hur så?
- De är maskerade. - Vi är alla maskerade, Brank.
Det var rätt djupt.
Ursäkta, ma'am. Ray O'Callahan, Great Mutual Insurance.
Det är ett tillfälligt id-kort.
Hemsk olycka. Vind, regn, allt papper som flög runt i luften.
Jag köpte presenter till barnen i kvarteret för sedeln jag hittade.
Men den här är värd lika mycket. Eller ring Onkel Sam.
- Behåll det. - Det tillhör ert bolag.
Köp nåt till barnen. Vi behöver dem inte.
Varför kom ni hit då?
- Ja? - Talar jag med Raymond O'Callahan?
- Jag ringer om ert provsvar. - Är det allvarligt?
Det här är tidsbokningen. Det är bråttom. Stava ert efternamn.
- O'Callahan. - Dröj kvar.
Nej, jag vill inte vänta. Jävlar.
- Vet du var det här är? - Taxi.
- Snofsigt. - Det är en restaurang.
- Du ska till den här sidan. - Hur mycket?
- 40 prick. - 40 dollar?
- Ja, inte pesos. - Här.
Tack, nu har jag råd med operationen.
Herregud, Mary, Mary... 204.
Åh baby du säger att det är slut
hur kan jag tro att jag förlorar dig?
du säger att du älskar mig att vi två är lyckliga
hur kunde jag ha så fel? jag har aldrig fel
hur kunde jag ha så fel?
Ska du inte med in en stund? Ett glas för gammal vänskaps skull.
- Vi är här för att prata, Ginger. - Vi pratar och dansar lite.
Sen kanske vi knullar lite. Jag vet inte, vi får se hur det går.
Fem... ett... två.
Hallå?
Vi flyttar ut de där två. Det kommer ett stort sällskap med storslösare.
Alltid sällskap, Ginger.
- Votre chapeau, monsieur? - Va?
- Kan jag ta er hatt? - Nej.
- Vill ni dricka nåt före maten? - Bourbon.
Vi har bourbonfläderblomssupreme...
- Ren. - D'accord.
En bourbon. Ge honom den billiga.
- Lämnade ni plats för dessert? - Paj.
Vi har guavarompalett eller granatäpplemaräng.
Bara... chokladglass och kakor.
- Palmier eller madeleine? - Vem?
Va?
Herrns bourbon.
- Ge mig notan. - Oui, monsieur.
- Pajasen vill ha sin nota. - Typiskt.
Absoluta botten.
- Madame. - Mannen där borta behöver hjälp.
Han är otålig.
- Är det allt? - Det räcker.
Merci, madame McCloud.
Jag visste det. Madame?
Servisavgift ingår inte, madame. Vill ni lägga till det?
- Va? - Le dricks.
- Hur mycket? - Det är helt upp till er.
- Behagade vi er? - Hur mycket? Jag måste gå.
25 % är normalt. Mer om ni vill. 30, 35...
- Hur mycket är det? Säg det. - 105 totalt.
- 105 dollar?! - Kör till.
Det här är Mary. Tack för att du ringde.
Jag är bortrest ett tag. Lämna ett meddelande om du vill.
Morsning!
Yael! Otroligt. - Mary, jag vet att du har ringt.
Jag vill inte ropa två gånger. Okej, Yael? Har du en penna?
Måste jag göra allt själv? Alltså, seriöst? Är bilen klar?
Väskorna? Okej, ta dem. Gå, gå, gå!
Mary, jag vet att du har ringt.
Men jag har inte känt för att prata med dig.
Ärligt talat...
Jag vill förlåta dig, Mary, för det du gjorde mot mig.
Men tyvärr kan jag inte det. Så det här måste bli...
Fast jag försökte verkligen.
Hej då.-Yael!
Åh baby jag behandlade dig rätt
du gav mig kärlek varje dag och varje natt
men nu lämnar du mig och gör mig så ledsen
det är en så sorglig sång
- Är du vän med Jimmy i 208? - Nej, jag känner inte Jimmy.
Om du inte känner Jimmy så har du tur.
Han fick käken fixerad med ståltråd.
Han gick ner över 20 kilo och inte de snygga 20.
Han blev ful.
Han försökte ändå skriva kärleksdikter till mig.
När han sa det lät det alltid... Jag äcklades av det.
Det och käken. Hey! Hey.
Vet du, jag är den enda riktiga romantikern kvar i det här huset.
- Okej. Hej då. - Hej då.
Konstig liten kanin.
Vissa män vill bara gifta sig och få barn.
Och de män som man verkligen vill ha kan knappt sova över hos en.
Vet du vad? Jag tror att Harley måste bajsa. Han vrider sig lite.
Hunter bajsar bara där han vill.
Den var stor för honom. Varför har du handske?
- De är fantastiska. - Använd påse.
- Jag har en idé. Ge hit. - Betty, det är äckligt.
- Nej, det är perfekt. Vad menar du? - Därför är du singel.
Vad pratar du om? Det här är mycket mer hygieniskt.
DITT NYA JAG
- Att gå runt maskerade är skumt. - Nej, det är grannsamverkan.
- Men försäkringskillen är lömsk. - Jag vet inte.
Det är bättre att du inte vet.
Hej. Kan du öppna?
- Hej. - Hej.
Är dina föräldrar hemma?
Nej.
Nån moster? Storebror? Jag jobbar åt ett försäkringsbolag.
- Vad heter du? - Andre. Vill du se nåt?
Du kör till banken. De ger det till dig.
- Andre, jag ska ställa lite frågor. - Okej.
Den stora olyckan. Bilen fraktade det som de har i din bank där.
Därför är jag här. Jag jobbar åt försäkringsbolaget.
Vad är ett försäkringsbolag?
- Vet du inte vad försäkring är? - Nej.
En lek. En företagslek.
- Jag borde inte säga det. - Varför inte?
Jag menar bara att dåliga saker bara händer.
De kommer plötsligt. Ur tomma intet.
Så man ska stå på tårna, vara redo. Nävarna uppe, huvudet ner.
- Alltid i rörelse. - In med armbågarna!
- Spelar du på det där? - Ibland.
Jag var mästare i lätt tungvikt i flottan.
Sen blev jag proffs. Harve var min manager.
Pianot tog udden av en fajt.
Mitt livs bästa tid. Brudar diggar boxare.
Ingen slog mig nånsin i ringen. Inte en enda gång.
Rätt in där.
Där man blir spådd.
- Gör det ont? - Ont?
Förlupen kula, ett kvarter bort.
Krossade min klubba.
Slet sönder min kraft.
Och sen ut igen. Vem vet vart? På ett ögonblick.
Ingen mer boxning. Inget piano. Inga brudar.
Jag var inte ens 30. Det känns som i går.
Se vad jag hittade på gatan. En fågel.
- Föll den ur ett träd? - Du kan få den.
Jag? Smyckestypen?
Bra att du lämnade in det här.
Låt mig nu få fråga nåt allvarligt. Oss män emellan.
Kom och sätt dig.
Du hade sagt till mig om du hade hittat pengar på gatan?
Som när jag såg dig i går.
För om man hittar pengar på gatan och behåller dem? Massa trubbel.
- Varför? - Det är ett lagbrott, ett grovt.
De stålarna tillhör bolaget.
Harve säger att de struntar i dem, men...
Skapa din egen tur. Hur?
När det inte finns nåt där det fanns förut.
Nåt som man trodde var evigt.
Snart är domaren på tio. Du måste upp på fötter.
Annars förlorar du. Förlorare.
Vill du ha en isglass?
Jag var i Peru på ett jobb. Blev sjuk efter min första måltid.
Sjukhuset vill inte säga nåt. Illa skött ställe.
Otroligt att nån kommer ut levande.
Det här stället är en soptipp. Ska jag säga...!
Jag har inte pratat med nån. Så mycket.
Sen Ginger stack. Några år.
Gift dig aldrig med nån som du träffar i Atlantic City.
- New Jersey? - Jag tittar på henne.
Ibland. För att hålla kontakten.
Tron är det som gör ont.
Det var inte kärlek. Det är nog bäst.
Och nu, eftersom jag gör ett jobb som ingen vill ha-
- som det här, fast värre, och jag levererar-
-ska jag då dö av det? Glöm det.
Inte jag, inte nu. Nere för räkning kanske, men...
- Vad är det här? - Öppna den.
Okej. Var är dina föräldrar nu?
Har du berättat för dem om det här? Nån? En vän? Inte ett ord till nån?
Sätt dig.
Vi räknar dem.
Jag är försäkringskillen här.
Okej. En...
...två, tre, fyra...
Fyra buntar 100-dollarsedlar, fyra buntar femtior och två buntar tjugor.
- Plus det i min hand är hur mycket? - 74 000.
Jag måste tänka igenom det här. Och göra nåt. Nånting rätt.
Från i går. Bara hundralappar.
- Hur många? - 16.
16 buntar hundralappar?
Var förvarar du det här?
- Och skrinet går in under stolen? - Ja.
- Suveränt ställe. - Det har lås, så ingen kommer in.
Och ingen annan vet? Bara du och jag?
Ödets nycker, mirakel.
Slaktarkniv. Klar att slå till.
Så nära. Men jag visste. Jag visste.
En gåva. En äkta gåva. Fast riskabelt, riskabelt.
Jag får inte bränna det. Aldrig.
När kommer dina föräldrar hem?
Det här är galet. Jag måste ta med dem.
- Jag vill sova lite. - Jo, men jag får nog stanna.
Dina föräldrar och jag måste... Inte?
I morgon kanske, va? Ja.
Lite distans. Ja, det är bättre.
Ja, ja. Täck över det.
Vi kanske ska... Lämna det där, för jag tror inte att det går ner.
Så ja. Det borde vara säkert, bara du inte säger nåt.
Jag bara...
Sov du. Jag låser.
Säg inget till dina föräldrar. Låt mig förklara.
- Lova mig det. - Jag lovar.
Sida vid sida. Inifrån och ut.
Regnar det nånsin här?
En gång gjorde ett stort oväder ett hål över rummet på baksidan.
Jag skulle gå tillbaka nästa morgon till dig och ringa sheriffen.
Släkthistorien finns där, så jag fick lappa det direkt.
Jag skulle inte göra nåt, skrev du. Du är en del av det rummet nu.
Mannen som ringde dig? Han var inte särskilt trevlig.
Som det måste ha känts. Vem skulle kunna veta?
Man föreställer sig själv segla upp i himlen.
Som en del i en resande karavan. Man hoppas få slippa resa ensam.
Sälj det jäkla kalvköttet.
Bienvenue, monsieur. Har ni bokat?
Vid fönstret.
Se upp i trappan.
Är det ert första besök hos oss?
Är hon klar snart?
Jag tror inte det. Häråt.
Nåt att dricka före maten?
- Vad är dyrt? - Champagne.
- En hel flaska. En bra. - Oui.
Och lite sån där lökdipp som ni har för 20 dollar.
Terrine Marquis. Oui, monsieur.
Man lever bara en gång.
Den klänningen. Frisyren. Huden.
Se på den huden. Vacker.
Tjusigare än nån donna som jag har sett. I särklass.
Vad tänkte du på? Klänningen, frisyren-allt.
Du vill inte prata med en snygging som försöker ragga upp dig.
När hände det sist? Nånsin?
- Spela nåt romantiskt. - Oui, monsieur.
- Hey. Hey, hey, hey. - Monsieur?
Nåt som damerna gillar.
Jag firar. Vad pysslar du med?
- Vem? - Du. Hur är soppan?
Den skulle behöva lite krut.
Är du med nån?
- Vem? - Är du ensam?
- Ensam? - Vill du fråga om jag är med nån?
Nej.
God afton.
Jag verkar ha beställt rätt.
Vill du ha lite?
Nej.
Ge henne ett glas.
Klart bättre än öl.
Drick nu. Du måste ha nåt att fira.
Jag? Nej.
- Nåja... födelsedag. - Grattis på födelsedan!
Tack.
- Rätt bra malle? - Rätt bra malle.
Såna här ställen serverar aldrig nåt sjaskigt.
Aldrig att lökdippen kommer ur en karton.
Man måste leka lite med dem.
- Du verkar vara duktig på mat. - Jag kan laga mat.
- Gift? Pojkvän? - Vem?
- Är du gift? - Vad är det för fråga?
Jag har varit. Jag ville ha barn...
Jag trodde att jag var lycklig. Jag vet inte vad som hände.
Jag gillar utsikten från ditt bord.
Det satt en karl här i går kväll med en kikare.
- Vad gör du? - Jag kan inte dricka upp allt själv.
- Massa bubblor, va? - Ja.
- Ursäkta. Nån sitter där. - Ja, jag.
- Armand? - Oui, monsieur?
- Den här herrn tog min stol. - Här. Slappna av.
De är sena. Inga problem.
- Är herrn full? - Första glaset i dag.
Ray O'Callahan.
Den satt där den skulle. Det kittlar i halsen.
Det betyder att det funkar.
Voilà! Terrine Marquis.
Madame, monsieur, bon appetite.
Ta för dig.
- Det var en sorglig syn. - Vad?
Den där karln i går kväll.
Han hade kanske fått dåliga nyheter.
Om han hade vetat att du tittade så hade han nog sagt "Glöm det."
Snälla.
- Ja, det är hans ensak. - Så ska det låta.
- Att vara redo är knepet. - Redo för vad?
För när man gör det som man måste göra.
Det man måste göra... Om det inte är rätt då?
- Vad är inte rätt? - Det som man måste göra.
Mycket är inte det. Jag menar-hur vet man?
Nån vet nånting. Men man vet inte själv.
- Det är det jag säger. - Det lät inte så.
Det som är rätt för dig.
Men om man känner att det är rätt, men det är fel enligt lagen då?
Var kom det ifrån?
Vad ska man då göra sig redo för? Fängelset?
Snutar, skurkar, företag... Alla är ute efter dig.
Lita på mig. Världen är ond.
- Varför? - Varför vad?
Varför skulle jag lita på dig?
Jag har tur. Du ska få se.
Har du varit i Japan?
- Åh, Japan? - Jag har det. I flottan.
Paris då?
- Paris, Frankrike? - Ja... inte jag heller.
- Bahamas? - Bahamas...
Den där karln i går kväll kan ha spionerat på det där fönstret.
Han kan ha fönstertittat.
Lyssna. Jag ska lova en sak. Här och nu.
Innan jag är klar ska jag träffa helt rätt.
Det var det jag ville säga.
Nu berättar du nåt för mig, om dig själv.
Det är en annan sak. Nåt som jag såg.
Det hade redan hänt.
Med en som hade massor att leva för.
En som jag kunde ha blivit vän med.
Jag önskar bara att det hade funnits nåt jag kunde ha gjort.
Hon måste ha mått fruktansvärt för att göra nåt så hemskt.
Släpp det. Inget hemskt är tillåtet i kväll.
Vad fan pratar vi om egentligen?
Varför stirrar du hela tiden så där?
Vissa människor ska träffas.
Mot alla odds. Oavsett vad.
- Vilka människor? - Människor. Två människor.
Som om det var uppgjort på förhand.
Vad är uppgjort?
- Vill monsieur ha en meny? - För bullrigt här.
Ta notan. Hennes också. Jag betalar båda.
- Betalar du min middag? - Ray. Så gärna.
Vi kan gå till ett tystare ställe.
Primadonna. Säkert inte ens fransk.
Inte fransk? Varför skulle han låtsas vara nåt...?
- Jag fick aldrig min biff. - Vill du stanna då?
Nej. Jag... jag vet inte.
Du ska få en födelsedagspresent.
Jag såg det runt din hals.
- Ger du det här till mig? - Om du säger vad du heter.
- Jag heter Helen. - Grattis på födelsedan, Helen.
Mary.
Menar du Helen Mary? Eller Mary, men inte Helen?
Monsieur.
- 440 dollar. - Det är en Dom Pérignon 1998.
Ska jag ta madamessteak au poivre?
Nej.
- Behåll det. - Vad?
- Växeln. - Men det är bara 60 dollar.
- Det är bara 13,6 %. - Hördu! Ta det eller glöm det.
Det ska vara 35 %.
För Mary Helen. Var kommer du ifrån? Stan?
- Landet. - Typ Sverige eller nåt?
Sverige? Killdeer County. Ungefär en timme utanför Elkins.
Jag har ett ställe där. Med nån.
- En man? - Man? Nej.
Typ bonde. Enstöring.
Så du bor på en gård i Killdeer County?
Ingen som hjälper henne? Dräng?
- Pojkvän? - Donnie Guthrie.
Hon lät Donnie Guthrie vara hennes pojkvän ett tag, men...
Sen blev han elak.
Del Spahn brukade komma förbi. Innan han flyttade från stan.
Och sen vet jag inte. Männen blev äldre och hon blev äldre.
Och huset är gammalt.
Det är dyrt att dö.
- Lustigt, nåt som är så tyst. - Ingen ska dö. Släpp det.
- Det var det vi pratade om. - Vi pratade inte om det.
Det är inte kul att förlora saker. Titta.
Jag simmade förut. Den djupa delen skrämde aldrig mig.
- Vad tänker du på? - Ett tivoli när jag var tio.
En tjej slog volter genom en eldring.
Hellre titta på det här än på tv.
Nej, min teve gick sönder för fem år sen.
Jag köper en ny till dig. Och till mig. Vi får rabatt.
Alla pengar du har-helt makalöst. Varför skulle du köpa en teve åt mig?
- Jag gillar dig. - Hur vet du att du gillar mig?
- Hur vet du sånt? - För att jag sa det.
Nog med personliga saker.
Köp mat.-Kläder. Allihop.
Köp nåt att äta.
Jag är naken under. Och det är du också.
Vi går. Vi går.
- Människor har sin stolthet. - Vad skönt! Varför är det så skönt?
Det är du också.
Jag spelade förut.
Jag sjöng inför 300 personer på min high school-avslutning.
"Beautiful Dreamer". Min mamma sjöng den som vaggsång.
Hon ändrade texten lite.
Jag kan den sången. Alla kan den.
Jag kunde dansa också. Jag var duktig på att dansa.
- Hey, storslösaren. - Res dig upp. Jag ska spela.
Nej, tyvärr. Ingen utom jag spelar på pianot.
Jag kastar mig hellre... Det är ju en Benjamin Franklin.
Tack. Varsågod, kamrat.
Nej.
Vackra drömmare vakna till mig
vet att vår kärlek var ödesbestämd
vem kunde ens tänka sig en sådan refräng
slumpen är en friare som inte kommer tillbaks
drömmare mitt hjärtas musa
kärleken har väntat på att sätta oss fria
världen kan ej längre håll isär oss
vackra drömmare vakna till mig
Du kommer att gilla stället. Boxing Weekly skrev att det var bra.
- Spara pengarna. - Värsta stället.
- Vad är det här? - Det du vill att det ska vara, amira.
- Stället här borta är bättre. - Ge din prinsessa det hon vill ha.
Vill du göra det här? Då gör vi så här...
Fixa champagne, så stannar vi.
Lustigkurre. Kaviar också?
Köp en flaska Don Herringbone i spritbutiken, så får vi se.
Bennie! Kom hit.
Var får du tag på alla pengar? Har du rånat en bank eller nåt?
Billig champagne. Stick!
- Du spenderar som en rik farbror. - Vem vill inte vara rik?
- Din bonde? - Nej. Hon vill bara ta sig fram.
Till ett bättre ställe. Pengarna tar dig dit.
Traktorn tar dig bara fram och tillbaka.
- Du har aldrig kört en traktor. - Jo, för fan!
Nej, du är för vacker. Herregud, vad du är vacker.
Du är snäll mot mig. Jag uppskattar det.
Hej, mina vänner, vackra par!
Jag har franska korvar, bratwurst, frankfurter från Wien.
- Ge henne nåt gott med varmkorv. - Då vet jag. Det ger dig ståpäls.
Är det nån sprutt kvar i dig?
- Funkar några delar fortfarande? - Ett par.
Så bra.
Prata bara inte om att dö. Prata om att leva.
- Säg till hon den där... - Vem?
- Din vän. - Du behöver inte veta hennes namn.
- Jag vill säga nåt om henne. - Du känner henne inte ens.
Jag har precis träffat dig, Mary, och jag kan säga nåt.
Du känner inte Helen Wilder, så håll din mun.
- Helen Wilder? - Nej. Det heter hon inte.
Och tro inte att hon heter det, för jag bara hittade på det för...
För att lura dig.
- Vad är det här? - Det prinsessan vill att det är.
- Var är den jäkla champagnen? - Den är redan kall.
- Dra ur korken. - Det är skruvkork.
Kom igen.
- Är den god? - Nej, inte lika god som den andra.
- Bara nåt riktigt speciellt för er. - Vad gör du här?
- Det här är mitt ställe! - Det är mina kunder och min plats!
- De betalade inte! - Vi tar dem!
Är du okej?
Säg det. Säg vad du skulle säga om Helen Wilder.
- Just nu? Tänker du på det? - Säg det.
Säg det!
Att träffa din vän Mary, Mary Helen...
...gjorde att jag kände mig som en världsmästare.
Jag har aldrig känt det förut.
Jag är inte Mary. Jag är inte Mary.
- Din snåljåp! - Du är snålast! Du hatar korv!
- Fort! - Vi går nånstans. Ett hotell.
Lägenheten.
- Vad då, här? - Ja.
Vi kan inte gå in här.
Varför? Vill du inte längre?
- Känner du Ginger Faxon? - Jag känner ingen.
Kom.
Vad handlar allt det här om?
Himlen brinner.
Ja, det gör den.
- Lämna ett meddelande om du vill. - Svara inte.
Mary, jag drömmer om att sova och älska med dig.
Jag vill suga upp din skönhet, din doft, dina bröstvårtor.
Jag vet hur dåligt samvete du har för lidandet som du vållade mig.
- För du var den rätta, Mary. - Jag vet inte vem det är.
Du bröt alla jävla löften som... Förlåt.
Det är helt ologiskt.
Jag struntade i att du var äldre.
Jag kan inte rätta till det. Du borde inte vara här.
- Räcker nån man för dig? - Bäst du går.
Han du är med nu kan inte stilla dina omättliga krav. Omöjligt!
- Går du, Ray? - Ingen man kommer att räcka åt dig!
Vi glömmer allt. Och alla.
- Jag ska inte såra dig. - Jag måste säga nåt jag teg om.
Sen. Vi ska båda berätta nåt. Du kommer inte att tro på mitt.
En kvinna dog. Och... och jag försvann.
Tänk inte så mycket på att dö. Om du har problem så fixar jag det.
Nej, du förstår inte. Det här är inte ens mina kläder, Ray.
Ta av dem då. Jag börjar.
Jag såg annorlunda ut. Jag var och är annorlunda. Jag...
Allt med dig är annorlunda. Jag kan bli väldigt kär i dig.
Hon bara låg där.
Med huvudet bortvänt som om hon inte ville bli sedd.
Och hon var... Som om inget kunde stoppa henne.
Och... man kan inte gå tillbaka.
Ingen kan gå tillbaka.
Så man klamrar sig fast. Vad de än angriper dig med.
- Otur och allt. - Klamrar sig fast i vad?
Den där speciella känslan. Den som man lever för.
Hur länge den än har gömt sig. Den jag känner nu igen tack vare dig.
- Jag? - Vill du prova nåt nytt?
Nytt? Man kan inte bli nåt nytt bara för att man undrar över det.
Man kan inte byta frisyr och bli en ny människa. Det kan man inte.
- Nej, jag gråter inte. - Jag kan fixa det.
Jag gråter inte. Jag gråter inte.
- Jag har inget till dig, Ray. - Allt. Allt.
Jag är inte en ny människa. Jag... har kört fast.
- Jag måste ringa ett samtal. - Nu?
Ja, det är jätteviktigt.
Kan du gå ut i korridoren? Bara en liten stund?
Hallå?
- Det finns inget mer att prata om. - Du behöver inte be om ursäkt.
- Jag måste gå. - Jag fattar.
Var jag en i din jazzensemble? Bara ett tut till i din trumpet?
- Sheriffmyndigheten. - Är det sheriffkontoret i Killdeer?
- Ja, ma'am. - Är det?
- Vad gäller det? Vad vill ni? - Fel nummer.
Är det nåt problem? Ma'am?
Hej då, Ginger.
- Lögnare! Du älskar mig. - Det har jag aldrig sagt.
Nej. Jag behövde det aldrig. Du vill inte ens mysa med mig.
Sköt om dig, G.
Jag kunde åtminstone lita på Ray.
Vi svek Rays förtroende. Jag är inte stolt för det.
Ray är bara en lallare. Du och jag gnistrar.
Vi gnistrar tillsammans. Harve, är det inte värt nåt?
För det mesta är det inte det.
- Ray hade mästerskapspotential. - Jaså? Det var före min tid.
Du är bara arg för att jag är ung och vacker och du inte är det!
- Harve, vi lyser tillsammans. - Ray? Ray?
Varför vill du släcka det ljuset? Det finns så lite ljus.
Du har rätt om det.
Visst! Gå!
Sludder är för mesar.
- Menade du det du sa till mig? - Allting, Mary.
- Och lovade? - Allt, Mary.
Kalla mig inte det. Kalla mig Helen.
- Om jag faller för dig då, Helen? - Jag vill hem.
Jag hör hemma där. Jag hör inte hemma här. Kom igen!
- Vart ska du? - Du ska få sova.
Inget kan stoppa oss nu. Vi har magin.
Men, Ray...
- Vill du inte göra nåt? - Allt.
- Nu? - Ja, just nu.
- Inte stående. Det gör ont. - Det gjorde det inte förut.
- Ray... - Jag försökte låta bli att väcka dig.
Se på mig utan den fina frisyren och de snofsiga kläderna.
Se bara på den jag är.
Jag har aldrig slutata.
Får jag följa med? Jag är klar nu.
Ta den tid du behöver. Jag har saker att göra.
Jag kan hjälpa dig. Vi kan hjälpa varandra.
Jag tror att vi är likadana.
- Under ytan. - Där det räknas. Vänta och se.
Vänta, Helen.
Klockan fyra bär det av. Nonstop.
Ray?
Hoppas du ska trivas där jag bor. Där finns inte så mycket att göra.
Du är där dit jag ska. Det som jag gör där.
Ni har en tid hos dr Harris och måste komma.
- Jag åker från stan i dag. - Ni måste vara här klockan tre.
Ray, öppna! Öppna dörren!
Dukes såg dig springa i området. Han ringde mitt kontor. Springa?
Nu har jag chefen i nacken!
- Herregud, Ray. - Det borde finnas en gud.
När blev mitt liv osynlig schack?
Tre på natten en vardag dyker vår vd Joan upp hos mig.
Spännande och farligt. Hon vill kalla mig "älskling" på kontoret.
- "Var öppen för det. Prova." - Gör det.
Vi har bara haft sex en gång. Okej, två, inklusive i natt.
Nu svarar hon inte när jag ringer. Ja, ja, hon är värdig.
Stilig. Ett makalöst mysterium, du vet.
Men jag måste... Måste jag...
- Måste jag älska henne också? - Det kan rädda dig.
Du, du, du. Jag är inte före detta poet.
62 och singel av eget val. Jag älskar inte.
Låtsas inte ens. Har aldrig gjort det. Vägrar.
- Hej. - Älskling.
Gör aldrig om det där igen. Nej, du... Joan.
Jag älskar dig.
- Var fan var du? Du är sen. - Jag hittade inte min mask.
- Har du dödat nån? - Va?
- Jag kan sova om det är rätt åt dem. - Tyst!
Ja, här är det.
- Du betalar kontant, ja? - Ja, kontanter. Öppna bagageluckan.
- Vänta på mig. Jag ska betala. - Betala nu. Kontant, ingen kredit.
- Nu väntar du. Okej? - Ja, ja.
Hey, min väska!
- Hittar du det du behöver? - Har du en telefon jag kan låna?
Det gör honom bara mer självständig. Jag skulle gärna ta hand om pojken.
Få honom på rätt spår. Rita och jag tog hand om min döda kusins söner.
Vi överöste dem med kärlek. Bästa känslan som finns.
Hans föräldrar då?
Vännen, behöver du hjälp? Ska jag klippa till nån åt dig?
Allt är bra, hjärtat. - Ingen jävlas med mig och Rita.
Vi har tjänat vårt land, så inget skrämmer oss.
Fixa barn är det minsta vi kan göra.
Jag måste gå. Trevligt att pratas vid.
Ray!
Hej. Är dina föräldrar hemma?
Fin, va? Andre, du har inte sagt nåt?
Bra. Jag sköter det nu. Säg till dina föräldrar att jag är här.
Andre?
Är de här? De är inte det, va?
Var är de?
Du gav pengarna till dem och nu är de ute och bränner dem.
Jag är inte arg på dig. Jag fixar det där. Vänta, vänta.
Här. Håll presenten du köpte till mig.
Och öppna den där kartongen.
Jag kan fixa allt. Det sa jag till Helen.
- Min favoritfärg! - Jag hittade henne, Andre.
En dag så förstår du.
- Till mig? - Ja. Här, titta upp lite.
- Den är jättefin. - Lyssna nu.
I dag är min sista dag på fallet.
Så innan vi går ut måste du säga vad som hände med pengarna.
- Kan vi inte cykla först? - Strax.
Jag måste få veta vad som hände med pengarna.
De är på banken, i tryggt förvar.
Andre... Gillar du kvinnorna i grannhuset?
- Faye och Rita? - De älskar dig.
Lyssna. Gå och fyll din ryggsäck med alla dina favoritgrejer.
Du ska umgås lite med Faye.
Hon vet hur man ordnar allt.
För att ge dig nåt mycket bättre än pengar.
Jag går och kollar ditt rum och ser så att vi inte glömde nåt.
Det lilla geniet...
Så... en hacka tills jag får jobb, va?
Och sjukhuset.
Alla gör misstag.
Häftigt!
- Skydd. - Jag ska cykla hela gatan ner.
Nej, sen. Kan du inte hjälpa Faye ta in allt? Jag måste ta min rock.
- Jag ska hjälpa dig. - Nej, jag kan. Den är min.
- Har du läst, Andre? - Cool hoj!
Där är de maskerade. De har dem.
De har inte pengarna. Det är försäkringskillen.
Det där är han. Där är han. - Jag visste att jag skulle ta dig!
- Ge mig pengarna! - De är mina!
Nämen, ser man på... Vi möts igen. Stanna där.
Halt!
Annars skjuter jag!
Du blir min död. Du blir min död, Mary.
Är nåt viktigt för en som du?
Fan för dig! Om jag stod utanför din lägenhet nu? Vore det viktigt?
Du älskade mig. Och det blir min hämnd.
Så verkligt allt verkar.
- Ingen fara, subban är här. - Subba!
Mary? Jag visste det. Du älskar mig. Du älskar mig.
Jag älskar Ray O'Callahan!
Vem fan är Ray O'Callahan? Och vem fan är du?
Det är komplicerat.
- Mary?! - Vad vill du?
- Var är Mary? Vem är du? - Du förtjänade inte henne.
- Ur vägen! - Vad gör du?
- Hon är vilse utan mig!-Mary! - Nu är jag hittad.
Jag vete fan vad som händer, men jag kräver svar. Säg det.
- Du får leva med det här, ditt kryp. - Med vad? Varför är jag ett kryp?
Det är inte jag spelar nån annan i en annan kvinnas lägenhet...
Det är hennes rock. Jag köpte den i Dubai.
- Var är hon? - Hon kommer inte tillbaka!
Inte här, jävla as.
- Vad betyder det? Säg det nu! - Säg inte så till henne!
Jag vet inte var hon är. Eller var det är.
Hon fick nog bara slut på saker och det är antagligen ditt fel.
- Smickra honom inte. - Vad pratar du om?
Jag gav henne allt. Precis allt, varenda jävla sak!
- Men jag kunde inte lita på henne. - Jo, det kunde du. Fast inte nu.
Hon älskar mig! Var är hon? Säg sanningen till mig.
Sanningen, säger han. Var är den? Vem?
Absolut inte från ens partners eller ens vänner.
- Då är bara fienderna och du kvar. - Säg bara var hon är.
- Kan du gå nu? Gå härifrån! - Förlåt att jag kallade dig gammal.
- Om vi kunde prata... - Nej! Ut, ut, ut!
Subba!
Det är tyst nu. Det hörs knappt nånting.
Eller kanske ett eko av nåt du sa.
- Om Ray. - Jag sa det, visst gjorde jag?
Men hur? Jag, jag... Vi träffades i går kväll.
Älskande träffas aldrig. De har alltid funnits där.
Inklusive dagens konsultation så blir det 2 813 dollar.
Jag behöver ditt försäkringskort, din legitimation. Kontanter?
- Jag ska försöka hitta växel. - Nej, behåll det. Hämta doktorn.
- Behålla det? Jag kan inte det. - Ta de jävla pengarna! Ta mer!
- Hämta bara doktorn. - Jag kan inte behålla det här.
Vet du vad? Tack.
- Vad händer? - Jag tappade bara mina saker.
- Hur mår du? - Säg det, du.
Vi behöver fler blodprover. En serie behandlingar vore bra.
- Det blir inte lätt. - Inte nu. Det vore ett misstag.
Snälla du, sätt dig. Vi gör inte såna misstag. Sätt dig, snälla!
- Varför? - Jag kanske älskade för mycket.
Jag kanske bara slutade älska.
- Hallå? Hallå? - Hallå? Sheriffmyndigheten.
På Ridge Road halvvägs upp på den smala sträckan körde en bil av vägen.
- När var det? - I onsdags.
- Vad heter ni? - Mer kan jag inte säga.
- Du behöver inte ta med mig. - Men jag vill det.
- Jag gör det. - Du var den sista människa jag såg.
Tack för det.
Du har väntat för 20 dollar.
Jag kan inte förstöra hennes liv.
Kör.
- Är du okej, bossen? - Är nån det?
ST. HELEN'S ÖL
VÅTARE OCH VILDARE
DÖDA HUNGERN!
DEER SPRING KÄLLVATTEN
Vart ska vi, bossen?
Killdeer County.
Helen?
Jag stängde av taxametern på 500 dollar. Du ska få en jättezirkon.
Helen?
Åh, Ray...
Vad vill du ha?!
- Dig. - Ray!
Nej. Vad? Vad är det?
- Gud, nej! Jag ska hämta nåt. - Nej, stanna. Stanna.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2018
Ansvarig utgivare: Timo Lahtinen